היום, אני רוצה לדבר איתכם על המתמטיקה של אהבה.
עכשיו, אני חושבת שכולנו יכולים להסכים
שמתמטיקאים מפורסמים ביכולתם המעולה למצוא אהבה.
אבל זה לא רק בגלל האישיות המקסימה שלנו,
יכולות השיח העליונות שלנו וקופסאות העפרונות המעולות שלנו.
זה גם בגלל שלמעשה עשינו הרבה עבודה במתמטיקה
לאיך למצוא בן זוג מושלם.
עכשיו, במאמר האהוב עלי בנושא, ששמו,
"למה אין לי חברה" -- (צחוק) --
פיטר בקוס מנסה לדרג את הסיכויים שלו למצוא אהבה.
עכשיו, פיטר הוא לא אדם מאוד רודף בצע.
מכל הנשים הזמינות באנגליה,
כל מה שפיטר חיפש זו מישהי שגרה קרוב אליו,
מישהי בטווח הגילאים הנכון,
מישהי עם תואר אוניברסיטאי,
מישהי שיש סיכוי טוב שהוא יסתדר איתה,
מישהי שיש סיכוי שהיא מושכת,
מישהי שיש סיכוי שתמצא אותו מושך.
(צחוק)
והגיע להערכה של 26 נשים בכל אנגליה.
זה לא נראה ממש טוב, נכון פיטר?
עכשיו, רק כדי להכניס את זה לפרספקטיבה,
זה בערך פי 400 פחות מההערכה הכי טובה
של כמה צורות חיים חיזריות קיימות.
וזה גם נותן לפיטר סיכוי של 1 ל 285,000
להתקל בכל אחת מהנשים האלו
בכל יציאה לילית.
הייתי רוצה לחשוב שזו הסיבה שמתמטיקאים
לא טורחים לצאת בערבים יותר.
העניין הוא שאני אישית
לא מאמינה בנקודת מבט כזו פסימיסטית.
מפני שאני יודעת, ממש כמו כולכם,
שאהבה לא ממש עובדת ככה.
הרגש האנושי אינו מאורגן ברציונליות וצפוי בקלות.
אבל אני גם יודעת שזה לא אומר
שלמתמטיקה אין משהו להציע לנו
מפני, שאהבה, כמו עם רוב החיים, מלאה בתבניות
ומתמטיקה היא, בסופו של דבר, כולה מחקר של תבניות.
תבניות מצפיית מזג אויר לתנודות בשוק המניות,
לתנועה של פלנטות או גידול של ערים.
ואם להיות כנים, אף אחד מהדברים האלה
גם לא מסודר וצפוי בקלות,
מפני שאני מאמינה שמתמטיקה היא כל כך חזקה שיש לה את הפוטנציאל
להציע לנו דרך חדשה להביט כמעט בהכל.
אפילו משהו מסתורי כמו אהבה.
וכך, בכדי לנסות לשכנע אתכם
בכמה מדהימה, מעולה ורלוונטית המתמטיקה,
אני רוצה לתת לכם שלושה טיפים שניתן לוודא מבחינה מתמטית לאימות האהבה.
אוקיי, אז טיפ מספר 1:
איך לזכות בדייטינג ברשת.
אז אתר הדייטינג האהוב עלי הוא אוקיי קיופיד,
לא רק בגלל שהוא הוקם על ידי קבוצה של מתמטיקאים.
עכשיו, בגלל שהם מתמטיקאים,
הם אספו מידע
על כל מי שמשתמש באתר במשך כמעט עשור.
והם ניסו לחפש תבניות
בדרך בה אנחנו מדברים על עצמנו
והדרך בה אנחנו מתקשרים אחד עם השני
באתר שידוכים ברשת.
והם הגיעו לממצאים די מעניינים.
אבל האהוב עלי במיוחד
הוא שמסתבר שבאתר שידוכים ברשת,
כמה אתם מושכים לא מכתיב כמה אתם פופולריים,
ולמעשה, אם אנשים חושבים שאתם מכוערים
יכול לעבוד לטובתכם.
תנו לי להראות לכם איך זה עובד.
בחלק התנדבותי למרבה המזל של אוקיי קיופיד,
מותר לכם לדרג כמה אתם חושבים שאנשים מושכים
בסולם של 1 עד 5.
עכשיו, אם נשווה את התוצאות, התוצאה הממוצעת,
לכמה הודעות מבחר אנשים מקבל,
אתם יכולים להתחיל לקבל מושג
של כמה משיכה קשורה לפופולריות באתר שידוכים ברשת.
זה גרף שהחברה באוקיי קיופיד הגיעו אליו.
והדבר החדשוב לשים לב אליו זה שזה לא לגמרי נכון
שככל שאתם יותר מושכים, אתם מקבלים יותר הודעות.
אבל השאלה עולה אז שמה יש באנשים פה למעלה
שהם כל כך יותר פופולריים מאנשים פה למטה,
למרות שיש להם את אותה תוצאת מושכות?
והסיבה לזה היא לא רק מראה שחשוב.
אז תנו לי לנסות להדגים את הממצאים שלהם עם הדוגמה הזו.
אז אם אתם לוקחים מישהו כמו פורשיה דה רוסי, לדוגמה,
כולם מסכימים שפורשיה דה רוסי היא אישה יפיפיה.
אף אחד לא חושב שהיא מכוערת, אבל היא גם לא דוגמנית על.
אם תשוו את פורשיה דה רוסי למישהי נגיד כמו שרה ג'סיקה פרקר,
עכשיו, הרבה אנשים, כולל אותי, אני צריכה להגיד,
חשובים ששרה ג'סיקה פרקר היא נפלאה
וכנראה אחד היצורים הכי יפים
שאי פעם הלכו על פני כדור הארץ.
אבל אנשים אחרים, שזה אומר, רוב האינטרנט,
חושבים שהיא נראית מעט כמו סוס. (צחוק)
עכשיו, אני חושבת שאם תשאלו אנשים כמה מושכת הם חושבים
ששרה ג'סיקה פרקר או פורשיה דה רוסי הן,
ואתם מבקשים מהם לתת ציון בין 1 ל 5,
אני מניחה שבממוצע יהיה להן אותו ציון.
אבל הדרך בה אנשים יצביעו תהיה שונה.
אז הציונים של פורשיה יהיו מקובצים סביב ה 4
מפני שכולם מסכימים שהיא ממש יפה.
בעוד ששרה ג'סיקה פרקר לגמרי מחולקת בדעות.
יהיה מנעד גדול בתוצאה שלה.
ולמעשה זה המנעד הזה שמשנה.
זה המנעד הזה שעושה אתכם יותר פופולריים
באתרי הכרויות ברשת.
אז מה שזה אומר
זה שאם חלק מהאנשים חושבים שאתם מושכים,
יותר טוב לכם למעשה
שאנשים אחרים חושבים שאתם ממש מכוערים.
זה הרבה יותר טוב משכולם רק יחשבו
שאתם הבחורה הנחמדה מעבר לפינה.
עכשיו, אני חושבת שזה מתחיל להיות יותר הגיוני
כשאתם חושבים במונחים של האנשים ששולחים את ההודעות.
אז בואו נגיד שאתם חושבים שמישהו מושך,
אבל אתם חושדים שאנשים אחרים לא בהכרח יהיו מעוניינים כל כך.
זה אומר שיש פחות תחרות בשבילכם
וזה תמריץ נוסף בשבילכם ליצור קשר.
בעוד שתשוו את זה למישהו שאתם חושבים שהוא מושך
אבל אתם חושדים שכולם יחשבו שהוא מושך.
ובכן, למה לטרוח להשפיל את עצמכם, בואו נהייה כנים?
פה מגיע החלק הבאמת מעניין.
מפני שכשאנשים בוחרים את התמונות בהן הם משתמשים באתרי הכרויות,
הם הרבה פעמים מנסים להקטין דברים
שהם חושבים שאחרים ימצאו לא מושכים.
הדוגמה הקלאסית היא אנשים שהם, אולי, עם מעט משקל עודף
שבוחרים בכוונה תמונה מאוד חתוכה.
איש קרח, לדוגמה,
בוחר בכוונה תמונות בו הוא חובש כובעים.
אבל למעשה זה ההפך ממה שהם צריכים לעשות
אם הם רוצים להיות מצליחים.
אתם באמת צריכים, במקום, לשחק עם מה שזה לא יהיה שעושה אתכם שונים,
אפילו אם אתם חושבים שכמה אנשים ימצאו את זה לא מושך.
מפני שהאנשים שאתם מוצאים חן בענייהם פשוט ימשכו אליכם בכל אופן,
והלוזרים הלא חשובים שלא, ובכן, הם רק משחקים לטובתכם.
אוקיי, טיפ שני: איך לבחור את בן הזוג המושלם.
אז בואו נדמיין שאתם הצלחה מדהימה
בסצנת הדייטים.
אבל השאלה העולה היא איך אתם ממירים את ההצלחה
לאושר לטווח ארוך ובמיוחד,
איך אתם מחליטים מתי הזמן הנכון להשתקע?
עכשיו באופן כללי, זה לא ממולץ פשוט לצאת מיד
ולהתחתן עם האדם הראשון שמגיע
ומראה בכם עניין כלשהו.
אבל, בדומה, אתם לא באמת רוצים להשאיר את זה יותר מדי
אם אתם רוצים למטב את הסיכויים שלכם לאושר לטווח ארוך.
אז הסופרת האהובה עלי, ג'יין אוסטין, אמרה את זה,
"אישה לא נשואה בת שבע ועשרים
לעולם לא יכולה לקוות או לשאוף לאהבה שוב."
(צחוק)
תודה רבה, ג'יין. מה את יודעת על אהבה?
אז השאלה אז היא,
איך אתם יודעים מתי הזמן הנכון להשתקע
בהתחשב בכל האנשים איתם אתם יכולים לצאת בחייכם?
למרבה המזל, יש חלק מאוד מפתה של מתמטיקה בו אנחנו יכולים להשתמש
כדי לעזור לנו פה, שנקרא תאוריה העצירה האופטימלית.
אז בואו נדמיין,
שאתם מתחילים לצאת כשאתם בני 15
ובאופן אידיאלי רוצים להתחתן עד גיל 35.
ויש מספר אנשים
שאתם יכולים לצאת איתם פוטנציאלית לאורך חייכם,
והם יהיו ברמות משתנות של טוב.
עכשיו החוקים הם שברגע שאתם יוצאים ומתחתנים,
אתם לא יכולים להביט קדימה כדי לראות מה היה יכול להיות לכם,
ובאותו אופן, אתם לא יכולים לחזור ולשנות את דעתכם.
לפי הנסיון שלי לפחות,
אני מוצאת שבאופן כללי אני לא אוהבים שקוראים להם לחזור
שנים אחרי שזנחו אותם עבור מישהו אחר, או שזה רק אני.
אז המתמטיקה אומרת שמה שאתם צריכים לעשות
ב 37 אחוז הראשונים של חלון הדייטים שלכם,
אתם צריכים פשוט לדחות את כולם בתור פוטנציאל רציני לנישואים.
(צחוק)
ואז, אתם צריכים לבחור את האדם הבא שמגיע
שטוב יותר מכל מי שראיתם עד עכשיו.
אז הנה הדוגמה.
עכשיו אם אתם עושים את זה, זה יכול להיות מוכח מתמטית, למעשה,
שזו הדרך הטובה ביותר
למטב את הסיכויים שלכם למצוא שותף מושלם.
עכשיו למרבה הצער, אני חייבת להגיד לכם שהשיטה הזו מגיעה עם סיכונים.
לדוגמה, דמיינו אם הזוג המושלם שלכם היה מגיע
במהלך אותם 37 אחוז הראשונים.
עכשיו, למרבה הצער, הייתם צריכים לדחות אותם.
(צחוק)
עכשיו, אם אתם עוקבים אחרי המתמטיקה,
אני חוששת שאף אחד לא מגיע
שיותר טוב מכל מי שראיתם לפני כן,
אז אתם צריכים להמשיך לדחות את כולם ולמות לבד.
(צחוק)
כנראה מוקפים בחתולים שמכרסמים את השאריות שלכם.
אוקיי, סיכון נוסף הוא, בואו נדמיין, במקום,
שהאנשים הראשונים שאתם יוצאים איתם ב37 אחוז הראשונים
הם פשוט משעממים להפליא, מעייפים, אנשים נוראים.
עכשיו, זה בסדר, מפני שאתם בשלב הדחיה,
אז זה בסדר, אתם יכולים לדחות אותם.
אבל אז דמיינו, שהאדם הבא שמגיע
הוא רק מעט פחות משעמם ומשמים ונורא
מכל מי שראיתם לפניו.
עכשיו, אם אתם עוקבים אחרי המתמטיקה, אני חוששת שאתם חייבים להתחתן איתו
ולהיות ביחסים שהם , למען האמת, פחות מאופטימליים.
מצטערת על זה.
אבל אני חושבת שיש הזדמנות פה
להולמארק להכנס ובאמת לשרת את השוק.
כרטיס יום האהבה כזה. (צחוק)
"בעלי אהובי, אתה מעט פחות נוראי
מ 37 אחוז מהאנשים שיצאתי איתם."
זה למעשה יותר רומנטי משאני מצליחה בדרך כלל.
אוקיי, השיטה הזו לא נותנת לכם שיעור הצלחה של 100 אחוז,
אבל אין אסטרטגיה אחרת שאיתה אתם יכולים להצליח יותר.
ולמעשה, בטבע, יש סוגים מסויימים
של דגים שעוקבים ומשתמשים בדיוק באותה אסטרטגיה.
אז הם דוחים כל מחזר אפשרי שמופיע
ב 37 אחוז הראשונים בעונת החיזור,
ואז הם בוחרים את הדג הבא שמגיע אחרי החלון הזה
שאני לא יודעת, גדול ושרירי יותר
מכל הדגים האחרים שהם ראו לפני כן.
אני גם חושבת שבתת מודע, אנשים, אנחנו סוג של עושים את זה בכל אופן.
אנחנו נותנים לעצמנו מעט זמן כדי לשחק במגרש,
לקבל תחושה של השוק או מה שלא יהיה כשאתם צעירים.
ואז אנחנו רק מתחילים לחפש ברצינות מועמדים רציניים לנישואים
ברגע שאנחנו מגיעים לשנות ה 20 המאוחרות.
אני חושבת שזו הוכחה מוצקה, אם אי פעם היינו צריכים אחת,
שהמוח של כולם מחווט מראש להיות מעט מתמטי.
אוקיי, אז זה היה הטיפ החשוב מספר 2,
עכשיו טיפ מספר 3: איך להמנע מגירושין.
אוקיי, אז בואו נדמיין שבחרתם את בן הזוג המושלם
ואתם משתקעים ליחסים לכל החיים איתם.
עכשיו, אני הייתי רוצה לחשוב שכולם היו רוצים להמנע מגרושים באופן אידיאלי,
חוץ, מאני לא יודעת, האישה של פירס מורגן אולי?
אבל זו עובדה עצובה של החיים המודרניים
שאחד מתוך שני נישואים בארצות הברית נגמרים בגרושין,
עם שאר העולם לא הרחק מאחור.
עכשיו, אפשר לסלוח לכם, אולי
אם תחשבו שהויכוחים שמובילים לפירוק הנישואים
לא מועמדים אידיאלים לחקירה מתמטית.
ראשית, זה מאוד קשה לדעת
מה אתם צריכים למדוד או מה אתם צריכים לכמת.
אבל זה לא עצר פסיכולוג, ג'ון גוטמן, שעשה בדיוק את זה.
גוטמן בחן מאות זוגות ששוחחו
והקליט, ובכן, כל מה שאתם יכולים לחשוב עליו.
אז הוא הקליט מה שנאמר בשיחה,
הוא הקליט את מוליכות העור שלהם,
הוא הקליט את הבעות הפנים שלהם,
את קצב הלב, את לחץ הדם,
בעיקרון הכל חוץ מאם האישה תמיד צודקת או לא,
שבמקרה היא לגמרי כן.
אבל מה שגוטמן והצוות שלו מצאו
היה שאחד המדדים הכי חשובים
לאם הזוג יתגרשו או לא
היה כמה חיובי או שלילי כל בן זוג היה בשיחה.
עכשיו, זוגות שהיו בסיכון נמוך
צברו הרבה יותר נקודות חיוביות במדד של גוטמן משליליות.
בעוד יחסים גרועים,
ובזה אני מתכוונת, שכנראה יתגרשו,
הם מצאו את עצמם נכנסים לספירלה של שליליות.
עכשיו רק בשימוש ברעיונות הפשוטים האלה,
גוטמן והצוות שלו היו מסוגלים לחזות
אם זוג נתון יתגרש
עם 90 אחוז דיוק.
אבל זה לא היה עד שהוא התחבר עם מתמטיקאי, ג'יימס מוריי,
שהם התחילו באמת להבין
מה גורם לספירלות השליליות האלו ואיך הן קורות.
והתוצאות שהם מצאו
אני חושבת שהן פשוטות ומעניינות להפליא.
אז המשוואות האלו, הן חוזות איך האישה והבעל יגיבו
בתור הבא של השיחה,
כמה חיוביים או שליליים הם יהיו.
והמשוואות האלו, הן תלויות
במצב הרוח של האדם כשהם לבד,
מצב הרוח של האדם כשהם עם בן הזוג שלהם,
אבל בעיקר, הן תלויות
בכמה הבעל והאישה משפיעים אחד על השני.
עכשיו, אני חושבת שזה חשוב להצביע בשלב הזה,
שהמשוואות האלה בדיוק הראו גם
שהן מסוגלות לתאר במדוייק
מה יקרה בין שתי מדינות במרוץ חימוש.
(צחוק)
אז זה -- זוג מתווכח שנכנס לספירלה של שליליות
ומתנדנד על סף הגירושים --
שווה מתמטית למעשה להתחלה של מלחמה גרעינית.
(צחוק)
אבל המונח הבאמת חשוב במשוואה הזו
היא ההשפעה שיש לאנשים אחד על השני,
ובעיקר, משהו שנקרא סף השליליות.
עכשיו, סף השליליות,
אתם יכולים לחשוב עליו כמו כמה מציק הבעל יכול להיות
לפני שהאישה מתחילה ממש להתעצבן, ולהיפך.
עכשיו, תמיד חשבתי שנישואים טובים נגעו לפשרה והבנה
ולאפשר לאדם מרחב להיות עצמו.
אז הייתי חושבת שאולי היחסים הכי טובים
היו אלו בהם היה סף שליליות ממש גבוה.
בו זוגות ויתרו על דברים
והעלו דברים רק אם הם היו עניין ממש גדול.
אבל למעשה, המתמטיקה והממצאים של הצוות
הראו שבדיוק ההפך הוא האמת.
הזוגות הכי טובים, או הזוגות הכי מוצלחים,
הם אלו עם סף שליליות ממש נמוך.
אלה הזוגות שלא נותנים לשום דבר לעבור
ולאפשר לכל אחד את המקום להתלונן.
אלה הזוגות שמנסים כל הזמן לתקן את הזוגיות שלהם,
שיש להם נקודת מבט הרבה יותר חיובית על הנישואים שלהם.
זוגות שלא נותנים לדברים לעבור
וזוגות שלא נותנים לדברים טריוואלים להפוך לעניין גדול.
עכשיו כמובן, זה דורש קצת יותר מרק סף שליליות נמוך
ולא להתפשר כדי שיהיו יחסים מוצלחים.
אבל אני חושבת שזה די מעניין
לדעת שיש ממש עדיויות מתמטיות
שמראות שאתם לעולם לא צריכים לתת לשמש לשקוע על הכעס שלכם.
אז אלה שלושת הטיפים החשובים
לאיך מתמטיקה יכולה לעזור לכם עם אהבה ויחסים.
אבל אני מקווה שחוץ מהשימוש בהם כטיפים,
הם גם נותנים לכם מבט קטן לכוח של מתמטיקה.
מפני שבשבילי, משוואות וסימנים הם לא רק דבר,
הם קול שמדבר על העושר הנפלא של הטבע
והפשטות המפליאה
בתבניות שמפעילות ועוטפות ומתפתחות סביבנו,
מאיך העולם עובד לאיך אנחנו מתנהגים.
אז אני מקווה שאולי, רק לחלק מכם,
מעט תובנה למתמטיקה של אהבה
יכולה לשכנע אתכם שתהיה לכם מעט יותר אהבה למתמטיקה.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)