Incubate Pictures presenta
En associació amb Post Carbon Institute
There's No Tomorrow
Aquesta és la Terra
tal com es veia fa 90 milions d'anys.
Els geòlegs anomenen aquest període el dels "Darrers..."
era una època de escalfament global extrem
Quan els dinosaures encara dominaven el planeta.
Ells es van ocupar de les seves vides,
assegurar al seu lloc al cim de la cadena alimentària,
aliè als canvis que ocorren al seu voltant
Els continents s'estaven separant,
obrint enormes esquerdes en l'escorça terrestre.
Es van inundar, convertint-se en els mars.
Algues van prosperar en la calor extrema,
enverinant l'aigua.
ells van morir
i va caure, en els seus milers de milions, fins al fons de les esquerdes.
Els rius renten els sediments en els mars,
fins que van ser enterrats les restes orgàniques de les algues.
A mesura que la pressió va créixer, també ho va fer la calor,
fins que una reacció química transforma els orgànics
en combustibles fòssils d'hidrocarburs:
petroli i Gas Natural.
Un procés similar va ocórrer a la terra,
que va produir carbó.
Va prendre la natura al voltant de 5.000.000 anys
per crear els combustibles fòssils que el món consumeix en 1 any
rn manera de vida
depèn de la llum solar fossilitzada,
encara que un nombre sorprenent de persones donen per fet.
Des de 1860, els geòlegs han descobert més de 2 bilions de barrils de petroli.
Des de llavors, el món ha utilitzat aproximadament la meitat.
Abans d’extreure el petroli, s’ha de descobrir
En un principi era fàcil de trobar i barat d’extreure
El primer gran camp pertolífer americà va ser a Spindletop
descoberta al 1900
Moltes més la van seguir
Els geòlogs van rastrejar els Estats Units
Van trobar enormes dipòsits de petroli, gas natural i carbó
L’expansió de les ciutats obliga a la gent a recórrer molts kilòmetres
per anar a treballar i a l’escola.
Les grans ciutats han separat les zones residencials
i àrees comercials lluny de la ciutat,
obligant a a la gent a agafar el cotxe
Molts barris i comunitats
van ser dissenyats per assumir una abundància de petroli i energia.
Els productes químics derivats del petroli,
o petro-químics,
són essencials en l’elaboració d’innumerables productes.
L’agricultura moderna
depèn majoritàriament dels combustibles fòssils,
i els hospitals,
l'aviació,
la distribució de l’aigua,
i l’exèrcit,
el qual gasta al voltant de 140 milions de barrils de petroli a l’any.
Els combustibles fòssils són essencials per la creació de plàstics i polímers,
ingredients molt importants en ordinadors, dispositius d’oci i en la roba.
L’economia global depèn d’un creixement infinit,
amb demanda d’un creixent subministre d’energia barata.
Depenem tan del petroli i altres combustibles fòssils,
que una petita alteració en el seu subministre
pot tindre uns efectes incalculables en tots els aspectes de la nostra vida
ENERGIA
L’energia és la capacitat de desenvolupar un treball.
Un americà normal disposa de l’energia equivalent a 150 esclaus treballant les 24 hores al dia.
Els materials que emmagatzemen energia per treballar s’anomenen combustibles,
alguns combustibles contenen més energia que els altres.
Això se’n diu densitat energètica.
D’aquests combustibles, el petroli és el més crític.
El món consumeix 30 mil milions de barrils de petroli cada any,
que és equivalent a 4’2 km cúbics de petroli,
que conté tanta energia,
com la que generarien 52 plantes nuclears
funcionant durant 50 anys.
Tot i que el petroli només genera l’ 1’6% de l’electricitat d’Estats Units,
mou el 96% dels transports.
L’any 2008, Estats Units importava dos terços del petroli que consumia.
La majoria anava al Canadà,
Mèxic,
Aràbia Saudita,
Veneçuela,
Nigèria, Iraq i Angola
L’esquist és un combustible excepcionalment pobre.
Lliura per lliura conté al voltant d'un terç de l'energia
d'una caixa de cereals per esmorzar.
Hi ha carbó en grans quantitats,
i genera gairebé la meitat de l'electricitat del planeta.
El món utilitza gairebé 2 milles cúbiques de carbó a l'any.
No obstant això, la producció mundial de carbó pot aconseguir el seu punt màxim abans de 2040.
L'afirmació que Estats Units té segles de dòlars en carbó és enganyosa,
ja que no té en compte la creixent demanda i la disminució de la qualitat.
La major part del carbó d'antracita d'alta qualitat s'ha anat,
deixant el carbó de baixa qualitat que és menys dens en energia.
Sorgeixen problemes de producció, com el carbó superficial s'esgota,
i els miners han d'excavar més profund i en les zones menys accessibles.
Molts destrueixen els cims de les muntanyes per arribar als jaciments de carbó,
causant un caos ambiental.
El gas natural es troba sovint juntament amb el petroli i el carbó.
Amèrica del Nord descobrí que el gas convencional va aconseguir el seu punt màxim en la dècada de 1950,
i la producció va aconseguir el seu punt màxim a principis de 1970.
Si el gràfic de descobriment s’avança 23 anys,
el possible futur de la producció de gas natural d'Amèrica del Nord convencional
es revela.
Avenços recents han permès l'extracció de gas natural no convencional,
com el gas d'esquist, el que podria ajudar a compensar caiguda en els propers anys.
El gas natural no convencional és controvertit,
ja que necessita alts preus de l'energia que siguin rendibles.
Fins i tot amb gas no convencional,
pot haver-hi un “peak” en la producció mundial de gas natural per a l'any 2030.
Encara hi ha grans reserves d'urani per la fissió nuclear.
Per reemplaçar els 10 terawatts el món actualment genera a partir de combustibles fòssils,
requeriria 10.000 plantes d'energia nuclear.
A aquest ritme, les reserves conegudes d'urani durarien només de 10 a 20 anys.
Els experiments amb plutoni basats en reactors reproductors ràpids
a França i Japó
han estat costosos fracassos.
La fusió nuclear s'enfronta a obstacles tècnics massius.
Després hi ha les energies renovables.
L’energia eòlica té alt TREI, però és intermitent.
L'energia hidroelèctrica és fiable,
però la majoria dels rius en el món desenvolupat ja estan represats.
Centrals elèctriques geotèrmiques convencionals
utilitzen punts d'accés existents prop de la superfície de la Terra.
Es limiten a aquestes àrees.
Per subministrar la tercera part dels aliments dels Estats units es requereix un area tres vegades més gran que els seus aliments.
Per subministrar tot el petroli del Estats Units a l’any 2020,
és necesitará el doble de sòl, igual que pel consum d’aliments.
Sabem que l’ hidrogen és extret del gas natural, carbó o aigua.
cuand utilitzes més energia que l'hidrogen.
Això fa que l'hidrogen faci una economia antihigienica.
Tots els panels solars del món generen més energia
que dos fábriques de carbó.
El equivalent entre 1 y 4 tones de carbó
és utilitzat en la manufactura d'un sol panel solar.
Tindríem que cobrir més de 1400000 milles de panels
per trobar tota la quantitat del món d'energia
Tan sols en 2007 eren 4 milles.
L'energia solar concentrada, o solar térmica té un gran potencial
però de moment només hi ha un petit nombre de fabriques en funcionemt.
També es limita pel clima assolellat
Requereixen grans quantitats d’electricitat
per ser transmesos a través de llargues distàncies.
Tots els de l’alternativa al petroli depenen de la maquinària motoritzada de l'oli
o requereixen materials com ara plástics, que són produïts a partir de l'oli.
En considerar les futures demandes de nous i sorprenents camps invencions.
pregunto:
l'advocat té un model comercial de la invenció que funciona?
Quina és la seva densitat d'energia?
Pot ser emmagatzemadsa o fácilment distribuïda?
És fiable o intermitent?
Quins són els impactes mediambientals?
Recorda que els nombres grans poden ser enganyosos.
Per exemple: mil milions de barrils de petroli
satisfaran la demanda mundial durant només 12 dies.
Una transició dels combustibles fòssils seria un repte monumental.
Al 2007, el carbó generava el 48,5% de l’electricitat als EUA.
el 21,6% provenia del gas natural,
l’1,6%, del petroli,
el 19,4%, de les centrals nuclears,
el 5,8%, de les centrals hidroelèctriques.
Les altres renovables generaven només el 2,5%.
És possible reemplaçar un sistema basat en combustibles fòssils
amb el ventall d’alternatives?
Seran necessaris grans avenços tecnològics,
així com voluntat política i cooperació,
enormes inversions,
consensos internacionals,
l’adaptació de l’economia mundial, valorada en 45 trilions de dòlars,
incloent-hi el transport,
les indústries de manufactura,
i els sistemes agrícoles,
així com oficials competents per gestionar la transició..
Si tots aquests estan coberts,
podríem continuar amb l’actual sistema de vida?
CREIXEMENT
Aquests bacteris viuen en una ampolla.
La seva població es dobla cada minut.
A les 11:00 hi ha un bacteri.
A les 12:00 l’ampolla està plena.
Està mig plena a les 11:59
deixant només l’espai suficient per un altre doblament.
Els bacteris veuen el perill.
Busquen més ampolles, i en troben tres.
Consideren que el seu problema està resolt.
A les 12:00 la primera ampolla està plena.
A les 12:01 la segona ampolla està plena.
A les 12:02 totes les ampolles estan plenes.
Aquest és el problema que encarem,
degut al doblament causat pel Creixement Exponencial.
Quan la humanitat va començar a utilitzar el carbó i el petroli com a fonts d’energia,
va experimentar un creixement imprecedent.
Fins i tot les taxes de baix creixement en produeixen de grans a la llarga.
Amb una taxa de creixement de l'1%,
una economia es doblaria en 70 anys.
Amb un 2% de taxa es doblaria en 35 anys.
Amb un 10% de taxa de creixement,
una economia es doblaria en només 7 anys.
Si una economia creix en una mitjana actual del 3%,
es doblarà cada 23 anys.
Amb cada doblament, la demanda energètica i de recursos
excediria tots els doblaments anteriors combinats.
El sistema de finançament es basa en assumir el creixement
reducció de l’ ozó,
increment de grans inundacions,
danys als ecosistemes oceànics,
incloent escapaments de nitrogen,
pèrdua de selva i boscos,
increment de terra domesticada,
i extinció d’espècies.
si poséssim un únic gra d’ arròs
en el primer quadrat d’un tauler d’ escacs,
dupliquéssim aquesta quantitat i poséssim dos grans en el segon,
dupliquéssim un altre cop i poséssim quatre en el tercer,
dupliquéssim un alter cop i vuit en el quart,
i continuéssim d’ aquesta manera,
posant en cada quadre el doble de nombres de grans
que a l’ anterior,
en el moment que arribéssim al quadre final,
necessitaríem l’ astronòmica xifra de grans de:
9 trilions,
223 mil bilions,
372 bilions,
36 mil milions,
854 milions,
776 mil grans:
més grans dels que la humanitat
ha cultivat en els últims deu mil anys.
Les economies modernes,
al igual que els grans del tauler d’escacs,
es dupliquen cada poques dècades.
En quin quadre del tauler estem?
A demes de l’energia,
la civilització requereix altres molts recursos essencials:
aigua dolça,
terra fèrtil,
aliments,
boscos
i molts tipus de minerals i metalls.
El creixement està limitat
per el recurs essencial amb menor disponibilitat.
Un barril està fet amb làmines de fusta que omplíssim d’aigua,
MENJAR
El subministrament global dels aliments
depèn en gran part dels combustibles fòssils.
Abans de la Primera Guerra Mundial,
tota l’agricultura era orgànica.
Després de la invenció dels fertilitzants i els pesticides derivats dels combustibles fòssils
es van produir millores a gran escala en la producció d’aliments,
permetent increments de la població humana.
L’ús de fertilitzants artificials
ha alimentat a molta més gent de la que hagués estat possible
amb només agricultura ecològica.
Els combustibles fòssils són necessaris per els equips de producció agrícola,
transport,
refrigeració,
empaquetament en plàstic
i cocció.
L’agricultura moderna utilitza la terra per transformar els combustibles fòssils en menjar
i el menjar en persones.
S’utilitzen al voltant de set calories d’energia de combustible fòssil
per produir una caloria de menjar.
Als Estats Units el menjar viatja aproximadament 2400 km des de la granja fins el consumidor.
A més a més de la disminució dels combustibles,
hi ha diverses amenaces al sistema actual de producció d’aliments.
L’energia barata,
les millores tecnològiques
i les subvencions han permès captures massives de peix.
La pesca global va arribar al seu màxim a finals de la dècada de 1980,
obligant a molts pescadors a desplaçar-se a zones més profundes.
El nitrogen alliberat pels fertilitzants basats en combustibles fòssils
contamina els rius i mars creant enormes zones mortes.
A aquest ritme,
es preveu que totes les poblacions de peixos es col·lapsin
el 2048.
La pluja àcida procedent de les ciutats i indústries elimina del sòl nutrients vitals
com el potassi,
el calci,
o el magnesi.
Una altra amenaça és l’escassetat d’aigua.
Moltes granges utilitzen el regadiu d’aigua subterrània bombejada des dels aqüífers.
Els aqüífers necessiten milers d’anys per omplir-se,
però poden arribar a secar-se en poques dècades,
com els pous petrolífers.
Als Estats Units, l’enorme aqüífer d’Ogallala s’ha reduït a tal nivell
que molts agricultors han hagut de tornar a conreus de secà, menys productius.
Addicionalment, l’ús de regadius i fertilitzants pot portar a la salinització,
l’acumulació de sal al sòl.
Aquesta és una de les principals causes de desertificació.
Mil milions de persones ja estan desnodrides
En els propers anys s'haurà de desafiar a alimentar a 9 milions,
quan el petroli mundial i la producció de gas natural estaran en declivi.
FINAL FELIÇ
L'economia mundial creix exponencialment,
al voltant d'un 3% anual,
el consum de quantitats cada vegada majors de combustibles no renovables,
minerals i metalls,
així com els recursos renovables
com l'aigua, els boscos, els sòls i els peixos
més ràpids que es poden trobar.
Fins i tot a una taxa de creixement de l'1%,
l'economia es duplicarà en setanta anys.
El problema és intensificat per altres factors:
La globalització permet a les persones en un continent
comprar béns i aliments fets pels d'un altre.
Les línies de subministrament són llargues,
això suposa una pressió sobre un recurs limitat d'oli.
Ara confiem en països llunyans per a les necessitats bàsiques.
Les ciutats modernes són dependents de combustibles fòssils.
La majoria de sistemes bancaris es basen en el deute,
obligant a la gent a l'espiral de préstecs i devolucions,
produint creixement.
Que es pot fer en el cas d'aquests problemes?
Molts creuen que la crisi es pot prevenir
a través de la conservació,
la tecnologia,
el creixement intel·ligent,
el reciclatge,
els cotxes elèctrics i híbrids,
la substitució,
o la votació.
La conservació estalviarà diners,
però per si sola no salvarà el planeta.
Si algunes persones retallen l'ús de l'oli,
la reducció de la demanda podria baixar el preu,
el que permet a altres comprar per menys.
De la mateixa manera,
Un motor més eficient que utilitza menys energia,
paradoxalment, conduir a un major consum d'energia.
Al segle XIX,
l'economista anglès William Stanley Jevons
es va adonar que la millora de les màquines de vapor fan el carbó
una font de combustible més rendible,
el que va portar a l'ús de més màquines de vapor,
el que va augmentar el consum total de carbó.
El creixement de l'ocupació consumirà tota l'energia o els recursos
salvats per mitjà de la conservació.
Molts creuen que els científics
resoldran aquests problemes amb les noves tecnologies.