John Ronald Reuel Tolkien, föddes 3 januari 1892.
Han och hans bror Hilary, upplevde en svår barndom.
När Tolkien bara var fyra, förlorade de sin far, Arthur,
i reumatisk feber.
Hans mor Mabel, en änka med låg inkomst,
undervisade bröderna hemma och spelade en viktig roll i deras undervisning
och utveckling.
Tolkien var en smart ung pojke, med en fascination och törst för språk.
Tolkien gjorde introduktionsprovet för Kung Edwards skola i Birmingham, och kom in.
Från hösten 1900, mot en avgift av 12 pund om året,
skulle Tolkien bli utbildad i en miljö
som skulle hjälpa honom uppfylla sin akademiska potential.
(John Garth): Att gå på Kung Edwards var väldigt viktigt för Tolkien;
han var en exceptionellt talangfull pojke.
Kung Edwards erbjöd honom enorma utbildningsmöjligheter
och umgänge med andra pojkar med samma talang.
Något som troligen var svårt för Tolkien att hitta.
(Simon Stacey): Han spelade inte bara Rugby han var en ledstjärna
i debattklubben och i litteraturklubben.
han var deras själ,
och jag tror att han saknade väldigt mycket när han väl var tvungen att lämna den.
(VO): När han var 11 förlorade Tolkien och hans bror Hilary
deras mor i diabetes.
Slagen av sorg gräver han ner sig i skolarbete
med mer energi än tidigare. Han briljerar akademiskt,
men 1905 möter han sin intellektuella rival, Christopher Wiseman.
(John Garth): Tolkien mötte sin bästa vän på Kung edwards,
Christopher Wiseman på rugbyplanen.
En musiker och matematiker; väldigt annorlunda jämfört med tolkien.
De utvecklade ett så starkt band på rugbyplanen
att de kallade sig själva; "De Stora Tvillingbröderna",
som var en fras hämtad från "Lays of Ancient Rome" av Lord Macauley.
(Simon Stacey): De var också vänliga rivaler i skolan,
eftersom båda var väldigt akademiska. Wiseman hade ett formidabelt intellekt
och var intresserad i många av de saker
som Tolkien blev intresserad av;
språk, jag tror att han tittade på egyptiska och på hieroglyfer.
(John Garth): Tolkien och Wiseman måste ha hjälpt till med att definiera varandra
under tonårstiden eftersom de argumenterade;
De argumenterade häftigt om alla sina övertygelser i livet.
(Simon Stacey): Wiseman var en väldigt talangfull musiker;
Tolkien ska ha varit tondöv, men det hindrade dem inte från att komma överens.
(VO): Tolkien blev också vän med rektorns son, Rob Gibson.
Tolkien, Wiseman och Gibson, knöt ett starkt band
som varade hela skoltiden och efter den.
Utanför Kung Edwards skulle Tolkiens liv förändras ännu en gång.
(John Garth): Tolkien bodde i hyreshus med sin bror Hilary,
och när han var 16 mötte han en annan hyresgäst, Edith Bratt, som var 19.
Hon var en vacker ung flicka; talangfull pianist och föräldralös.
De fann varandra i sin delade sorg
men också i sina hopp och drömmar.
Svårigheten för Ronald, som hon kallade honom, och Edith,
Var att han var katolik och hon var anglikan.
(VO): Tolkiens väktare, Fader Francis Morgan, en katolsk präst,
kan känna klyftan mellan dem och tror att Edith kommer distrahera Tolkien
i sina försök att komma in på Oxfords universitet.
(John Garth): Fader Francis Morgan, förbjöd dem från att träffas
och att kommunicera.
Han kastades tillbaka till sina vänner på Kung edwards
och det var under sin sista tid där som han började frodas
och göra stället till sitt; han och hans vänner regerade.
(VO): Genom att göra det mesta av sitt sista år på Kung Edwards
och vänskapsbanden han format,
skapade Tolkien och hans likar ett informell sällskap.
Dessa unga intellektuella samlades i skolbiblioteket
för att göra det som var förbjudet, brygga te.
De möttes utanför skoltimmarna i ett café vid Barrow's Stores i Birmingham
och kallade sig självsatiriskt för "te-klubben och det Barrovianska sällskapet"
Förkortat till TKBS. (Engelska = TCBS)
(Nostalgisk musik)
(John Garth): Kärnan av TKBS var troligen
Tolkien och Wiseman, och de andra
samlades runt dem. Det var Robert
Quilter Gibson, sonen till rektorn
här; Rob var en kulturell och social kille,
han var möjligen det sociala limmet i gruppen;
han välkomnade vem som helst och hittade något
gemensamt med dem. En varsam, artistisk person
som älskade att rita.
(Simon Stacey): Han var en begåvad artist och
hade ambitioner att bli arkitekt.
Det var en senkomling, Geoffrey Bache Smith,
som var fascinerad av mytologi, keltisk
mytologi, och detta gav honom något gemensamt
med Tolkien; det var en annan av Tolkiens
passioner.
(Simon Stacey): Smith var en ganska framgångsrik
och avancerad poet som rekommenderade samtida
poesi till Tolkien. När han började skriva
poesi var Tolkien till viss del
inspirerad av Smith och den större gruppen.
Och det var verkligen början för
Tolkien som författare.
(John Garth): Från början var det
mest på skoj, senare, under krigsåren
utvecklades detta till en kamratskap där
var och en av dem fann enorm styrka och
trygghet.