El meu nom és Anita Sarkeesian i produeixo els videos de la sèrie anomenada Freqüència Feminista
Vaig començar Freqüència Feminista perquè sentia que el feminisme estava atrapat en els espais acadèmics i
els espais polítics radicals. Es parlava dels sistemes d'opressió i el privilegi
però d'una manera que era realment difícil d'entendre i jo volia crear un
espai en el que fós fàcil involucrar-se en el feminisme d'una forma accessible.
Crec que la cultura popular és un llenguatge que tots parlem. El poeta Muriel Rukeyser va escriure:
"L'univers està fet d'històries, no d'àtoms." M'agrada molt aquesta cita perquè sento que
la cultura pop és una de les maneres amb què podem aprendre sobre nosaltres mateixos i el món que ens rodeja.
Sovint hi ha una gran hostilitat a veure la televisió com si fós quelcom molt gran, dolent, horrible
i que ens deformarà el cervell, però jo no crec que això sigui cert. Sóc fan de la televisió i m'encanten les històries
i per mi ser fan és gaudir i celebrar els personatges i les històries i els programes
que m'agraden i al mateix temps ser crítica dels mites i les representacions que els mitjans de comunicació poden perpetuar.
Crec que és important involucrar-se de manera crítica amb els videojocs, els còmics, les pel·lícules i sèries de televisió
perquè són un reflex de la nostra societat. Crec que existeixen molts estereotips negatius i històries
en els mitjans de comunicació que ajuden a amplificar i perpetuar les normes socials opressives.
No crec que haguem de desconnectar-nos dels mitjans de comunicació i llençar a la brossa els nostres televisors, sinó que hem
de preparar-nos amb eines crítiques d'alfabetització mediàtica per participar creativament i críticament amb els mitjans de comunicació
i comunitats de fans han estat fan això durant dècades.
He escollit un format de vídeos en línea, perquè volia parlar clarament i diractament sobre algunes d'aquestes
qüestions complexes. Vaig posar els meus vídeos a Youtube, perquè volia parlar amb la meva generació sobre
sistemes de privilegi i la opressió i el feminisme, i cada cop més som una cultura audiovisual.
Participem en la cultura popular a través de remescles i videoblogging d'una forma molt interessant i
sento que és aquí on l'aprenentatge està passant. Però lamentablement les institucions educatives i
l'ambient acadèmic són bastant hostils amb la cultura popular.
Tinc molt suport de persones a les que realment els agraden els meus videos i fins i tot han sigut utilitzats com
eines educatives en les aules i festivals de cinema. De fet, he rebut missatges de mares que s'han
assegut a veure'ls amb les seves filles, el qual em sembla molt alentador.
Però també pateixo moltíssim assetjament igual que la majoria de bloggers feministes i de dones a Youtube.
Us podria sorprendre la quantitat de vegades que rebo comentaris que diuen: "Torna a la cuina"
o "Vés i fes-me un entrepà". És quasi diari i sento que per poder-hi fer front
també és necessari observar les desigualtats que existeixen en la nostra societat fora de la xarxa
i la forma en què aquestes es reflecteixen en els espais en línea.
Personalment, una manera amb la què faig front a aquests comentaris és moderant-los, principalment perquè vull crear
un espai on la gent pugui venir i comprometre's amb les idees feministes i en el qual no s'hagin d'arriscar
a ser assetjats o ridiculitzats.
Sabeu, ho considero una mica com la meva sala, així que si algú vingués a casa meva i comencés a dir
"Torna a la cuina", jo no sóc tan amable , el faria fora a puntades i penso en el meu espai web
i en el meu canal de Youtube de la mateixa manera.
Podeu veure els meus vídeos a FeministFrequency.com
i també em podeu seguir a Twitter @femfreq