Man ir draugs, kurš ir mākslinieks, un kurš
dažreiz izsaka viedokļus, kuriem es ne īpaši piekrītu.
Viņš pacels gaisā ziedu un teiks: „Skat, cik tas ir skaists”,
un es piekritīšu. Tad viņš saka, zini, kā mākslinieks es redzu, cik tas ir skaists,
bet tu kā zinātnieks to visu sadali pa daļām un tas kļūst truls. Manuprāt, viņš ir nedaudz ķerts.
Pirmkārt, skaistums, ko redz viņš, ir pieejams arī citiem cilvēkiem, arī, šķiet, man, lai arī
es varbūt neesmu tik estētiski izsmalcināts, cik viņš;
taču es spēju novērtēt zieda skaistumu.
Tajā pat laikā, es no zieda redzu daudz vairāk, nekā viņš. Es varu iedomāties tā šūnas,
iekšienē notiekošās sarežģītās norises, kuras arī ir skaistas.
Proti, runa nav tikai par šīs viena centimetra dimensijas skaistumu, bet arī mazāku dimensiju skaistumu.
Iekšējā uzbūve, arī norises, fakts, ka zieda krāsas ir attīstījušās tā,
lai tās piesaistītu kukaiņus apputeksnēšanai, ir interesanta.
Tas nozīme, ka kukaiņi redz krāsas.
Tas rada jautājumu: vai jūs estētiskā izjūta pastāv arī zemākām dzīvības formām, kas... kādēļ tas ir estētisks...
visādi interesanti jautājumi, kas ar zinātni, zināšanām, visu padara vēl interesantāku,
un noslēpumainība, zieda apbrīns. Tas tikai paplašina. Es nesaprotu, kā tas sašaurina.
Ja gaidījāt, ka zinātne sniegs jums atbildes uz visiem brīnišķīgajiem jautājumiem par to, kas mēs esam,
kurp mēs virzāmies, kāda ir Visuma jēga un tā tālāk, tad, manuprāt, jūs viegli
viltos un šai problēmai meklētu kādu noslēpumainu atbildi. Kā zinātnieks var paņemt noslēpumainu atbildi,
es nezinu, visa pamatā ir saprašana... Labi, neņemiet galvā, tas ir, es to nesaprotu.
Lai vai kā, ja tā padomājat, manuprāt, veids, kā mēs to darām, ir , ka mēs pētam, mēs par pasauli cenšamies
uzzināt cik vien daudz iespējams.
Cilvēki man vaicā: „Vai tu meklē absolūto fizikas likumu?”
Nē, nemeklēju, es tikai cenšos uzzināt vairāk par pasauli, un ja izrādīsies, ka ir vienkāršs,
absolūts likums, kas visu izskaidro, lai tā būtu.
Ko tādu atklāt būtu ļoti jauki. Ja tā izrādīsies, kā tas ir kā sīpols ar simtiem kārtu,
un mums vienkārši apriebsies skatīties uz šīm kārtām, tad tā tas vienkārši būs.
Taču lai kā arī beigu beigās nebūtu, daba ir daba un viņa galu galā izrādīsies tāda, kāda viņa ir.
Tādējādi, mums, to sākot pētīt, nevajadzētu iepriekš nolemt, kas ir tas, ko mēs vēlamies panākt,
atskaitot tās dziļāku izzināšanu.
Redziet, viena lieta ir: es varu sadzīvot ar šaubām, nenoteiktību un nezināšanu.
Manuprāt, dzīvot
Man ir aptuvenas atbildes, iespējami uzskati un dažāda mēroga pieņēmumi
par dažādām lietām, tomēr pilnībā drošs es neesmu par neko,
Taču man nav jāzina atbilde. Es nebaidos no nezināšanas;
Skaistums
The Feynman Series ir
facebook.com/thesaganseries blakusprojekts
Titri