Když jsem byla nedávno v Maroku, v Casablance,
setkala jsem tam s Faizou, svobodnou matkou.
Faiza mi ukázala fotky svého malého chlapce
a vyprávěla mi o jeho početí, o těhotenství a porodu.
Byl to poutavé vyprávění,
ale Faiza si schovávala to nejlepší na konec.
"Víš, jsem panna," řekla mi.
"Mám na to dvě lékařská potvrzení."
Toto je současný Blízký východ, kde dvě tisíciletí po příchodu Krista
jsou panenská početí běžnou součástí života.
Příběh Faizy patří k mnohým, které jsem vyslechla během let putování Arábií
a rozprav s místními o sexu.
Musí to asi znít jako práce snů
nebo alespoň jako dost pochybné zaměstnání,
ale pro mě to znamená něco zcela jiného.
Jsem poloviční Egypťanka a muslimka.
Vyrůstala jsem však v Kanadě, daleko od mé arabské domoviny.
Jako ti, kdož stojí jednou nohou na západě a druhou na východě,
snažila jsem se i já lépe porozumět svým kořenům.
Téma sexu jsem si vybrala díky studiu HIV a AIDS,
kterému se věnuji jakožto spisovatelka, výzkumnice a aktivistka.
Sex je klíčový faktor v šířící se epidemii na Blízkém východě a severní Africe,
což jsou regiony, kde počet nakažených HIV/AIDS stále roste.
Sexualita je neuvěřitelně mocným prizmatem,
skrze které můžeme zkoumat jakoukoli společnost,
protože náš intimní život se odráží v silách na vyšší úrovni:
v politice, ekonomii, v náboženství, tradicích,
v genderových a generačních postojích.
Zjistila jsem, že pokud chcete druhé opravdu poznat,
nahlédněte nejprve do jejich ložnice.
Arabský svět je zajisté velký a rozmanitý,
ale spojují ho tři velká témata,
která nelze zpochybnit ani slovem, ani skutky.
Prvním je politika.
Arabské jaro to vše změnilo povstáními,
která od roku 2011 vykvetla v celém regionu.
Zatímco ti u moci, noví i staří, se jako obvykle drží byznysu,
miliony lidí stále postrkují
a urychlují to, v co doufají, že bude lepším životem.
Druhým tématem je náboženství.
Politika a náboženství jsou úzce spojené
a dávají vzniknout skupinám, jako je Muslimské bratrstvo.
Někteří se konečně začínají ptát
na roli islámu ve veřejném a soukromém životě.
A třetím tématem, o kterém se nemluví, je podle vás co?
Publikum: Sex. Shereen El Feki: Hlasitěji, neslyším vás.
Publikum: Sex. SEF: Znovu prosím, nestyďte se.
Publikum: Sex. SEF: Ano, naprosto správně, sex.
(smích)
V arabském světě je jediným přípustným kontextem pro sex sňatek.
Schválený rodiči, posvěcený náboženstvím a registrovaný státem.
Sňatek je vstupenkou do dospělosti.
Bez manželských pout se nemůžete od rodiny odstěhovat,
neměli byste sexuálně žít a už vůbec byste neměli mít děti.
Je to společenská svátost, neproniknutelná hradba,
která odolává jakémukoli útoku či alternativě.
A kolem této hradby leží spousta tabu
týkající se předmanželského sexu, používání kondomů,
potratů, homosexuality, víte, co mám na mysli.
Faiza je toho živým důkazem.
Potvrzení panenství pro ni nebylo jen zbožným přáním.
Přestože velká náboženství arabského světa blahořečí předmanželskou zdrženlivost,
v patriarchátu platí: hoši jsou hoši.
Muži mají předmanželský sex
a ostatní to víceméně tiše tolerují.
Avšak nikoli ženám.
Očekává se, že o svatební noci budou pannami.
To znamená, že jejich panenská blána bude nedotčena.
Na tomto nemají zájem pouze jednotlivci,
je to záležitost rodinné cti, zejména cti mužů.
A tak ženy a jejich rodiny dělají vše pro to,
aby uchovali tento kousek lidského těla nedotčený:
Od znetvoření ženských pohlavních orgánů,
přes zkoušky panenství, až po rekonstrukci panenské blány.
Faiza zvolila jinou cestu, nevaginální sex.
Tak jako tak otěhotněla.
Neuvědomila si, že může otěhotnět,
protože ve školách sexuální výchova téměř neprobíhá
a v rodinách se o sexu příliš nemluví.
Když už se dal její stav těžko skrývat,
pomohla jí před bratry a otcem uprchnout vlastní matka.
Vraždy ze cti jsou v arabských zemích
skutečnou hrozbou pro nespočet žen.
A když byla Faiza konečně přijata do nemocnice v Casablance,
muž, který ji nabídl pomoc,
se ji pokusil znásilnit.
Bohužel, toto není jen případ Faizy.
V Egyptě, kam soustřeďuji svůj výzkum,
jsem pozorovala spousty problémů uvnitř i vně společenských hradeb.
Najdete tam zástupy mladých mužů,
kteří si nemohou dovolit oženit se,
protože sňatek se stal velmi drahou záležitostí.
Od mužů se očekává, že rodinu finančně zajistí,
ale bohužel nemohou nalézt práci.
Toto je jedna z hlavních příčin nedávných povstání
a také jeden z důvodů uzavírání sňatků ve vyšším věku
ve většině arabských zemí.
Existují výdělečně činné ženy, které se chtějí provdat,
ale nemohou najít manžela,
protože se tím staví proti genderovým očekáváním,
jak mi to jednou vysvětlila tuniská lékařka:
"Ženy jsou více a více otevřené.
Ale muži, ti žijí stále v době kamenné."
Mezi Araby nalezneme ty, kteří překročili valy heterosexuality
a mají sex se stejným pohlavím
nebo mají jinou gendrovou identitu.
Ocitají se v osidlech zákonů, které trestají jejich aktivity
a dokonce i jejich vzhled.
Každodenně se potýkají se sociálním stigmatem,
zoufalstvím vlastní rodiny
a náboženstvím, které dští oheň a síru.
Ani v manželských postelích to není zrovna růžové.
Páry, které touží po šťastnějším manželství,
po šťastnějším sexuálním životě v manželství,
neví, jak jej dosáhnout.
Obzvlášť ne ženy, které se obávají špatné reputace,
pokud by se v soukromí ložnice trochu odvázaly.
A pak tu jsou ty, pro které je manželství jen zástěrkou k provozování prostituce.
Rodiny je obvykle prodávají
zámožným arabským turistům.
Toto je pouze jedna podoba obchodu s lidmi v arabských zemích.
Zvedněte ruku ti, kteří jste už ve své zemi
o čemkoli z toho slyšeli.
Není to tak, že by měl arabský svět monopol na sexuální dostaveníčka.
A ačkoli stále nemáme Kinseyho zprávu pro arabské země,
abychom věděli, co se ve skutečnosti odehrává v tamních ložnicích,
je jasné, že něco není v pořádku.
Dvojí standardy pro muže a ženy,
sex jako zdroj hanby,
dohled rodiny omezující svobodnou volbu
a propastný rozdíl mezi veřejným vystupováním a realitou:
co lidé doopravdy dělají a k čemu mají vůli se přiznat.
Obecná nechuť přejít od šuškandy v soukromí
k vážné a trvalé veřejné debatě.
Jeden káhirský lékař to shrnul následovně:
"U nás je sex protikladem sportu.
O fotbale tu mluví každý, ale málokdo ho hraje.
Sex provozuje každý,
ale nikdo o něm nechce mluvit."
(hudba) (arabština)
SEF: Chtěla bych vám dát radu.
Pokud se jí budete řídit, budete v životě šťastné.
Když se vás manžel dotkne,
když se zmocní vašeho těla,
hluboce povzdechněte a toužebně se na něho zadívejte.
Když do vás pronikne svým penisem,
snažte se s ním laškovně mluvit a pohybujte se v harmonii s jeho tělem.
Sexy věci!
Mohlo by se zdát, že tyhle šikovné rady
pochází z knihy Radosti sexu nebo z YouPorn.
Ve skutečnosti mají původ v arabské knize z 10. století
zvané "Encyklopedie rozkoše",
která popisuje sex od afrodiziak až po zoofilii
a všechno mezi tím.
Kniha je jednou z mála, která hovoří o arabském erotickém umění,
většina byla sepsána náboženskými učenci.
Už od dob proroka Mohameda
existuje v islámu bohatá tradice
upřímného rozmlouvání o sexu:
nejen o problémech, ale také o rozkoši.
Týkalo se to jak mužů, tak i žen.
Před tisíci lety existovaly dokonce celé arabské slovníky o sexu.
Slovník pokrývající všechny myslitelné prvky sexu,
polohy při milování, preference, řeč těla,
který popisoval ženské tělo tak podrobně, jak to vidíte na této stránce.
Dnes je tato část historie v arabském světě již neznámá.
Neznají ji ani vzdělaní lidé, kteří snáze hovoří o sexu
v cizím jazyce než v mateřštině.
Tamní postoje k sexu připomínají Evropu a Ameriku
v letech před propuknutím sexuální revoluce.
Ale zatímco se západ sexu otevřel,
arabská společnost se pohybuje směrem opačným.
V Egyptě a přilehlých státech
se tendence uzavírání se projevuje i ve smýšlení
politickém, společenském a kulturním.
Je to výsledek komplexního historického vývoje,
který získal současnou podobu v sedmdesátých letech
při vzestupu islámského konzervatismu.
"Řekněte prostě ne," mají konzervativci na celém světě radu
proti snahám napadat sexuální status quo.
V arabském světě je to považováno za západní konspiraci,
která má podkopat tradiční arabské a islámské hodnoty.
Ale to, oč tu opravdu běží,
je mocný nástroj jejich kontroly:
sex ovládaný náboženstvím.
Ale z historie víme, že dokonce ještě za života
našich otců a dědů
byl arabský svět mnohem pragmatičtější,
tolerantní a ochotný přijímat i jiné jeho interpretace:
zahrnoval potraty, masturbaci
a dokonce i tak ožehavé téma jako homosexualitu.
Věc není tak černobílá, jak nám ji stoupenci konzervatismu líčili.
V těchto a mnoha dalších záležitostech
má i islám svých padesát odstínů šedi.
(smích)
Během svých cest jsem se v arabských zemích setkala s muži a ženami,
kteří se tímto spektrem zabývají:
se sexuology, kteří pomáhají párům
být v manželství šťastnými,
inovátory, kteří se snaží prosadit sexuální výchovu ve školách,
skupinkami mužů a žen,
lesbiček, gayů, transgender lidí, transsexuálů,
kteří se vzájemně informují
prostřednictvím online iniciativ a skutečných podpůrných skupin.
Ženy, a se vzrůstající tendencí i muži,
vystupují proti sexuálnímu násilí na ulicích a doma.
Skupiny snažící se ochránit sexuální pracovnice proti HIV
a jiným pracovním rizikům,
neziskovky pomáhající nechtěně otěhotnělým ženám jako Faiza
najít místo ve společnosti a zejména zůstat se svými dětmi.
Tyto iniciativy jsou malé, často nedostatečně financované
a musí čelit hrozivé opozici.
Ale věřím, že v dlouhodobém horizontu
se vše změní a že jejich myšlenky získají podporu.
Společenské změny neprobíhají v arabských regionech skze dramatické konfrontace,
bití nebo odhalování poprsí,
ale spíše skze vyjednávání.
Není tu řeč o sexuální revoluci,
ale o sexuální evoluci, čerpání znalostí z jiných částí světa,
adaptování se na místní podmínky,
vyšlapání vlastní cesty a nikoli následování cesty již vyšlapané.
Pevně doufám, že tato cesta nás jednou dovede
k právu rozhodovat o vlastním těle
a přístupu k informacím a službám, které jsou potřebné
pro spokojený a bezpečný sexuální život.
Právo na svobodné vyjádření,
na svobodný výběr manžela či manželky, na výběr partnera,
právo být či nebýt sexuálně aktivní, rozhodovat, zda a kdy mít či nemít děti.
To vše bez násilí, donucování a diskriminace.
Cesta k tomu je ještě dlouhá
a mnoho věcí je třeba změnit:
právo, vzdělávání, média, ekonomiku,
mohla bych pokračovat dál a dál.
Je to práce minimálně pro jednu generaci.
A všechna práce začíná tam, kde jsem začala já,
pokládáním tvrdých otázek zažitým pravdám o sexuálním životě.
A je to cesta, která jen posílila mou víru
a porozumění místním dějinám a kulturám
a která mi ukázala možnosti tam, kde jsem předtím viděla jen dané věci.
Když uvážíme nepokoje odehrávající se napříč arabským světem,
je rozprava o sexu, napadání tabuizovaných témat
a hledání alternativ téměř luxusní záležitostí.
Ale v tomto kritickém okamžiku dějin
je důležité zakotvit svobodu a spravedlnost,
důstojnost a rovnost,
soukromí a autonomii, do našeho soukromého a sexuálního života,
jinak bude těžké tohoto dosáhnout v životě veřejném.
Politika a sex jsou intimními společníky v našich ložnicích,
a platí to o nás všech, ať žijeme a milujeme se kdekoli.
Děkuji.
(potlesk)