TED slaví 30 let.
Web tento měsíc slaví
své 25. narozeniny.
A já přicházím s žádostí.
Povězme si o jeho dosavadním směřování a hlavně o budoucnosti.
Pobavme se o stavu věcí.
Řekněme si, jaký web chceme.
Před 25 lety, když jsem pracoval v CERNu,
jsem asi po roce nakonec získal povolení
na webu pracovat jako na vedlejším projektu.
Napsal jsem kód.
Byl jsem nejspíš jeho prvním uživatelem.
Panovaly značné obavy,
že se u lidí neujme,
protože by mohl být komplikovaný.
Trocha přesvědčování, spousta skvělé
spolupráce s ostatními lidmi
a kousek po kousku začal fungovat.
A ujal se! To bylo vážně super.
A po několika letech v roce 2000
už 5 procent světové populace
web používalo.
V roce 2007, o sedm let později, to bylo 17 procent.
V roce 2008 jsme založili Nadaci World Wide Web,
mimo jiné, aby na vše dohlížela
a starala se o růst tohoto čísla.
Teď máme rok 2014
a 40 procent světové populace
využívá web. A tento počet stále narůstá.
Očividně jde o růst.
Rád bych, abyste se na to podívali z obou stran.
Samozřejmě tady na TEDu
bude první otázkou, kterou si položíte: „Co můžeme udělat,
aby se zbylých 60 procent připojilo
jak nejrychleji to jde?"
Největší roli budou hrát mobilní technologie.
Rád bych se také zamyslel nad těmi 40 procenty,
protože tak jak tu sedíte,
s životy ovlivněnými webem,
si už dost věcí nepamatujete
a jenom si je vyhledáváte.
Tak si můžete říct, že jde o velký úspěch
a nadále jen tak sedět.
A on to opravdu úspěch je.
Je toho mnoho, Khan Academy,
ježkovy zraky, máme Wikipedii,
máme obrovskou spoustu e-knih zdarma,
které si můžete přečíst on-line,
jsou tu užitečné věcí pro vzdělání
v mnoha odvětvích.
Internetové obchody v mnoha případech
kompletně obrátily celé obchodní odvětví naruby.
Umožnily nové typy podnikání,
které nikdy předtím nebyly možné.
Podnikání je webem prakticky od základů změněno.
Na vlády sice až tak silně nepůsobí,
ale přesto zde nějaký vliv je, a když se daří,
máme spoustu otevřených informací,
digitalizovanou státní správu. Mnoho věcí je vidět
průběžně na webu.
Také je spousta věcí vidět míň.
Zdravotnictví. Když pozdě v noci mají lidé strach,
jaký druh rakoviny postihl někoho,
na kom jim záleží,
neprobírají tyto své obavy přes internet
s někým cizím z jiné země, koho neznají.
Takovéhle věci nejsou veřejné
a mají určitou míru soukromí.
Na tuto část webu nesmíme vztahovat
obecnou představu,
kterou běžně máme:
že jde o průhledné, neutrální médium.
Chtěl bych si s vámi přes web povídat
bez obav nejen z toho,
že nás někdo může sledovat,
ale hlavně bez obav, že je to někdo,
kdo může naše data zneužít.
Uvědomili jsme si,
že nemůžeme web jen používat,
ale musíme se také starat o to,
jaká je infrastruktura tohoto nástroje,
a zda má opravdu takové vlastnosti, které potřebujeme.
Chvástáme se, jak skvělou svobodu slova máme.
Můžeme tweetovat, spousty a spousty lidí
si naše tweety mohou přečíst – až na ty, kteří nemohou,
protože Twitter je v jejich zemi zablokovaný.
Někdy je snaha vyjádřit se
spjata s informaci o našem vlastním stavu
nebo o stavu naší země,
které nejsou dostupné nikomu jinému.
Je třeba protestovat a zajistit,
aby byla omezena cenzura,
aby byl web otevřený právě
tam, kde je cenzura.
Milujeme, jak je web otevřený.
Dovolí komukoli mluvit s kýmkoli.
Nezáleží na tom, kdo jsme.
Když se připojíme k velkým
provozovatelům sociálních sítí,
které jsou postavené jako sila,
je sice snadné se s někým bavit
v rámci této dané sítě,
ne však s někým v jiné síti.
Takže se jistým způsobem zase omezujeme.
A také tu máme fenomén filtrových bublin,
a je o tom pěkná kniha.
Rádi používáme nástroje,
které vyhledávají to, co máme rádi.
Milujeme, když se můžeme koupat
ve věcech, na které rádi klikáme,
a tak nám nástroje automaticky podávají jen
věci, které máme rádi, a tak skončíme
s růžovými brýlemi na nose a pohledem na svět
zvaným filtrová bublina.
To je několik věcí, které možná
ohrožují společenský web, který máme.
Jaký web chcete?
Já chci takový, který se nerozpadá na malé kousky,
jak to navrhují některé země v reakci
na nedávné případy sledování.
Chci web, který je například
velmi dobrou základnou demokracie.
Chci web, na kterém mohu využívat zdravotnictví
v soukromí a kde je množství
lékařských informací a klinických dat dostupných
vědcům a výzkumníkům.
Chci web, kam se těch ostatních 60 procent
připojí jak nejrychleji je možné.
Chci web, který bude tak silnou základnou pro inovace,
že když se stane něco zlého,
udeří nějaká pohroma, tak budeme připraveni
tím, že vybudujeme nástroje pro rychlou odezvu.
To je jen několik věcí, které chci,
z rozsáhlého seznamu, který je pochopitelně delší.
I vy máte svůj seznam.
Rád bych využil 25. narozeniny webu
k zamyšlení nad tím, jaký web chceme.
Můžete navštívit stránky webat25.org
a projít si odkazy.
Je hodně stránek, kde lidé začali
psát jakousi Magnu chartu,
Listinu základních práv webu.
Co kdybychom to udělali?
Co kdybychom rozhodli, že toto jsou
základní práva, právo komunikovat, s kým chci.
Co by bylo ve vaší verzi takové Listiny?
Pojďme z masy uživatelů získat
Magnu chartu webu.
Udělejme ji letos.
Využijme energii 25. narozenin
k vytvoření Magny charty webu.
(Potlesk)
Děkuji. A udělejte pro mě maličkost, prosím.
Bojujte za ni se mnou. Platí? Díky.
(Potlesk)