Na konferenci o změnách klimatu dnes proběhlo několik protestů
proti neschopnosti světových špiček
dohodnout se na okamžitých opatřeních pro závazné snížení emisí.
Dříve během dneška, Anjali Appadurai, studentka na College of the Atlantic v Bar Harbor, Maine,
pronesla jménem mladých delegátů řeč k účastníkům konference.
Nyní bych chtěl dát slovo slečně Anjali Appadurai z College of the Atlantic,
která promluví jménem mládežnických nevládních organizací.
Slečno Appadurai, máte slovo.
Hovořím jménem více než poloviny světové populace.
Jsme mlčící většinou.
Dostali jsme sice možnost sedět v tomto sále,
ale o našich zájmech se nejedná.
Co člověk potřebuje, aby se mohl zúčastnit téhle hry?
Lobbisty? Vliv korporace? Peníze?
Už jednáte celý můj život.
A za tu dobu jste nesplnili své závazky,
nedosáhli jste cílů a porušili jste své sliby.
Ale tohle všechno už jsme tu slyšeli.
Teď se nacházíme v Africe, v domově lidí, na které dopadnou klimatické změny jako na ty první.
Nejchudší země na světě potřebují finanční podporu na adaptaci teď.
Africký roh a ti, kteří žijí v okolí KwaMashu, potřebovali pomoc už včera.
Ale až se nachýlí rok 2012, náš Fond zeleného klimatu zůstane prázdný.
Mezinárodní energetická agentura nám říká,
že máme pět let, než ztratíme možnost zabránit nevratným změnám klimatu.
Věda říká, že pět let je maximum.
A vy říkáte: "Dejte nám 10 let."
Největší zradou vaší generace vůči té naší
je, že to ještě nazýváte "ambicí".
Kam se v téhle místnosti poděla kuráž?
Teď není čas na postupné ústupky.
Z dlouhodobého pohledu bude na dnešek pohlíženo jako na dobu rozhodujících okamžiků celé éry,
dobu, ve které vítězily úzkoprsé sobecké zájmy
nad vědou, zdravým rozumem a citem pro obecné blaho.
V téhle místnosti se objevuje opravdová snaha,
ale bývá zavržena jako radikální, nepovažuje se za politicky možnou.
Stůjme při Africe.
Myšlení pro vzdálenější budoucnost není radikální.
Co ale naopak je radikální, je kompletně pozměnit klima planety
a zradit tak budoucnost mojí generace,
a odsoudit miliony ke smrti způsobené klimatickými změnami.
Radikální je odepsat skutečnost, že ještě něco zmůžem.
2011 je rokem, ve kterém mlčící většina našla svůj hlas,
rokem, kdy ti zespoda otřásli těmi nahoře.
2011 je rokem, kdy se radikální stalo realitou.
Že jsme spolu i když jsme odlišní a máme historickou zodpovědnost, o tom není pochyb.
Respektujte základní principy téhle úmluvy.
Respektujte nedílné hodnoty lidství.
Respektujte budoucnost našich potomků.
Mandela řekl:
"Vždycky to vypadá, že je to nemožné, dokud to není hotovo."
Takže, význační delegáti a vlády celého světa,
vlády rozvinutého světa:
Významná snížení teď!
Dohodněte to!
Zkouška mikrofónů!
Spravedlnost teď!
Už vám došly výmluvy!
Není čas nazbyt!
Dohodněte to!
Děkuji slečně Appadurai,
která promluvila ve jménu poloviny světové populace,
tak to, myslím, říkala na začátku.
A čistě z osobního pohledu,
divím se, že nenecháme mluvit polovinu světové populace
na téhle konferenci jako první, ale jako poslední.
To byla řeč Anjali Appadurai tady v Durbanu na jednání OSN o klimatických změnách.
Těsně po svém projevu, jak jste slyšeli, zadiktovala do lidského mikrofonu přímo z pódia,
což je počin, inspirovaný celosvětovými protesty typu Occupy Wall Street.
Tohle je Democracy Now!, democracynow.org, reportáž o válce a míru.
Amy Goodman, vysíláme živě z Durbanu v Jihoafrické republice. Za moment budeme zpět.