בכל פעם שאתם רוצה להבין משהו..
למה הדבר הזה וההוא קורים?
למה יש משבר חלוקה ביולוגית?
למה אנחנו קודחים להפיק עוד נפט,
בזמן שזה מזהם את האטמוספירה
וגורם לזיהומי נפט? למה?
ואתם שואלים למה?!
וכמה רמות מתחת ל"למה", תמיד תגיעו לכסף.
אני מרבה לדבר על תרבות ה"אני", שיש בכל תרבות,
שעונה על השאלה - מה אתה?
מה זה להיות אנושי?
זה אומר שאתה ישות נפרדת,
בקרב דברים נפרדים אחרים,
ביקום נפרד ממך גם כן.
אתה לא אני, הצמח הזה הוא לא אני,
זה משהו נפרד.
והסיפור העצמי הזה ממש יוצר את העולם שלנו.
אם אתה עצמאי נפרד,
ויש עצמאים נפרדים אחרים שם בחוץ,
מינים אחרים שם בחוץ,
היקום ביסודו אדיש כלפיך
או אפילו עוין, אז בהחלט תרצה לשלוט.
אתה רוצה את היכולת להשיג כוח ולשלוט על יצורים אחרים ועל
כוחות הטבע הגמחנים והשרירותיים
שמסוגלים להביס אותך בכל עת.
הסיפור הזה הופך להיות עתיק,
הוא כבר לא נכון.
אנחנו לא מדקלמים אותו יותר.
זה למעשה יותר משברים בלתי פתירים
משיטות השליטה.
זה מה שמפנה מקום בשבילנו
להיכנס לסיפור חדש של "אני" ולסיפור חדש של אנשים.
כסף הוא הסכם.
אין לו ערך כשלעצמו.
יש לו ערך מכיוון שאנשים הסכימו לזה.
כלכלנים יגידו לך מה כסף עושה.
שהוא אמצעי סחר.
אתה משתמש בו לספירת דברים ולמעקב על דברים.
אתה כותב כמה מספרים
על פיסת נייר קסומה שנקראת "צ'ק",
ואתה יכול להביא ליצירת שפע של מוצרים שונים
שיגיעו לביתך.
תוכל אפילו לגרום לאומללות של אלפי אנשים
אם אתה אחד מהמפיקים הגדולים של הקסם של הכסף.
מחסור נבנה אל תוך המערכת המוניטרית,
ברמה הכי ברורה,
זה בגלל אופן ייצור הכסף,
כחוב נושא ריבית.
בכל פעם שבנק יוצר כסף כהלוואה,
או שהפדרל ריזרב יוצר כסף,
הכסף נוצר יחד ריבית מוצמדת,
והחוב, בגלל הריבית שיש עליו,
תמיד גדול יותר מכמות הכסף.
זה מיד מוביל אנשים להתחרות ביניהם
על כסף שלעולם לא מספיק.
צמיחה היא דבר נוסף שנוצר במערכת המוניטרית שלנו.
אם אתה בנק, אתה תלווה כסף לאדם
שמתכוון ליצור מוצרים ושירותים חדשים,
כך שיוכל להפיק מזה רווח כספי ולשלם לבנק בחזרה.
אתה לא תלווה את הכסף למישהו
שלא יוצר מוצרים ושירותים.
אז הכסף מגיע לאלה שיוצרים עוד כסף ממנו.
אבל הכוונה בצמיחה כלכלית, בעצם, היא
שאתה חייב למצוא משהו
שהיה מצוי בטבע וליצור ממנו משהו טוב,
או שהיה חלק ממערכת הדדית של נתינה
ולהפוך את זה לשירות.
אתה חייב למצוא דבר שאנשים היו משיגים בחינם
או שעשו למענם או למען אחרים
ואז לקחת אותו מהם ולמכור להם אותו בחזרה, איכשהו.
על ידי הפיכת דברים לסחורות,
אנחנו מופרדים מהטבע
באותם אופנים שאנחנו מופרדים מהקהילה.
אנחנו מתבוננים בטבע דרך עיניים חומרניות, שזה רק אוסף פריטים.
וזה מותיר אותנו בודדים מאוד
ומשאיר אותנו עם המון צרכים אנושיים בסיסיים שלא מקבלים מענה.
ואם יש לך כסף,
ייתכן ותנסה למלא את הרעב הזה באמצעות צריכה,
באמצעות רכישת חפצים, או בצבירת כסף עצמו.
כמובן, אנחנו מתקרבים לקץ הצמיחה.
כוכב הלכת שלנו לא יכול לעמוד בעוד "צמיחה".
זאת הסיבה שהמשבר שיש לנו היום לא ייעלם.
אחד הדברים שאני מדבר עליהם זה תחושת
העוול שהייתה לי בתור ילד.
אני חושב שלרוב הילדים יש תחושה כזו,
שזה לא צריך להיות ככה.
לדוגמה, שאתה לא אמור באמת לשנוא את יום שני,
ולשמוח כשאתה לא חייב ללכת לבית הספר.
לימודים בבית הספר צריכים להיות משהו שתאהב.
החיים צריכים להיות משהו שתאהב.
לא הרווחנו שום דבר מהדברים שבאמת
משאירים אותנו בחיים או שגורמים לנו להרגיש טוב.
לא הרווחנו את האוויר. לא הרווחנו את היכולת להיוולד.
לא הרווחנו את התפיסה שלנו.
לא הרווחנו את היכולת לנשום.
לא הרווחנו כוכב לכת שמספק לנו מזון.
לא הרווחנו את השמש.
לכן, אני חושב שברמה מסוימת, לאנשים יש הכרת תודה מולדת.
מפני שברמה מסוימת אנחנו יודעים שלא הרווחנו משהו מהדברים האלה.
אנחנו יודעים שהחיים הם מתנה.
ובכן, אם אתה יודע שקיבלת מתנה,
אז התגובה הטבעית היא הכרת תודה,
הרצון להחזיר משהו בתמורה.
בכלכלת נתינה, זה נכון, הדרך שזה עובד בכלכלת כסף