Vă voi vorbi astăzi despre cum să economisim mai mult,
dar nu azi, ci mâine.
Voi vorbi despre cum să Economisim Mâine Mai Mult.
Este un program pe care Richard Thaler
de la Universitatea din Chicago şi cu mine
l-am creat acum 15 ani.
Programul, într-un fel,
este un exemplu de comportament financiar
pe steroizi -
cum anume am putea folosi comportamentele financiare.
Probabil vă întrebaţi, ce sunt comportamentele financiare?
Aşadar, haideţi să ne gândim la modul în care ne administrăm banii.
Să începem cu creditele ipotecare.
Este un subiect destul de actual,
cel puţin în Statele Unite.
Mulţi oameni cumpără
cea mai mare casă pe care şi-o permit,
şi de fapt, puţin mai mare decât atât.
Şi apoi trec prin executare silită.
Apoi învinuiesc băncile
că sunt băieţii răi care le-au acordat creditele.
Să ne gândim de asemenea la
modul în care gestionăm riscurile -
de exemplu, investirea în bursa de valori.
Acum doi ani, acum trei ani, cam acum patru ani,
bursa o ducea bine.
Ne asumam riscuri, desigur.
Apoi bursa de valori a început să aibă probleme
şi ne trezim: "O-ooo".
Aceste pierderi se simt la nivel emoţional,
se simt foarte diferit
faţă de felul în care am crezut
atunci când bursa era în creştere."
Probabil că nu facem o treabă foarte bună
atunci când vine vorba de asumarea unui risc.
Câţi dintre voi aveţi iPhone-uri?
E cineva? Grozav.
Pun pariu că şi mai mulţi dintre voi
vă asiguraţi iPhone-ul -
implicit cumpăraţi asigurare prin garanţia extinsă:
în caz că vă pierdeţi iPhone-ul,
în caz că se întâmplă cine ştie ce?
Câţi dintre voi aveţi copii?
E cinveva?
Ţineţi-vă mâinile sus
dacă aveţi asigurare de viaţă suficientă.
Văd multe mâini coborându-se.
Aş putea preconiza,
dacă sunteţi un eşantion reprezentativ,
că şi mai mulţi dintre voi
îşi asigură mai degrabă telefoanele decât vieţile,
chiar şi atunci când aveţi copii.
Nu ne descurcăm atât de bine când vine vorba de asigurare.
O familie americană obişnuită
cheltuieşte 1,000 de dolari pe an
pe loterie.
Şi ştiu că sună nebuneşte.
Câţi dintre voi cheltuiţi o mie de dolari în fiecare an pe loterie?
Nimeni.
Aşadar acest lucru ne spune că oamenii care nu se află în această cameră
cheltuiesc mai mult de o mie de dolari
pentru a aduce media la o mie.
Oamenii cu venit scăzut
cheltuiesc mult mai mult decât o mie de dolari pe loterie.
Aşadar unde ne duce acest lucru?
Nu ne descurcăm prea bine în gestionarea banilor.
Comportamentul financiar reprezintă o combinaţie
între psihologie şi economie,
în încercarea de a înţelege
greşelile pe care le fac oamenii în privinţa banilor.
Şi pot să stau aici
pentru următoarele 12 minute şi 53 de secunde care mi-au rămas
ca să râd de diversele moduri
în care ne gestionăm banii,
şi la sfârşit veţi întreba, "Cum putem ajuta oamenii?"
Şi asupra acestui lucru vreau să mă concentrez astăzi.
Cum anume putem să înţelegem ceva
din greşelile pe care le fac oamenii, legate de bani,
pentru ca apoi să transformăm provocările comportamentale
în soluţii comportamentale?
Şi astăzi vă voi vorbi despre cum să
Economiseşti Mai Mult Mâine.
Vreau să abordez problema
economiilor.
Avem pe ecran
un eşantion reprezentativ
de 100 de americani.
Le vom analiza comporamentul la economisire.
Primul lucru de observat este că,
jumătate dintre ei
nu au acces
la un plan de economisire sponsorizat de angajator.
Nu pot să economisească uşor.
Nu îşi permit să îşi lase o parte din banii din salariu
să se ducă într-un astfel de plan
înainte de a-i vedea,
sau înainte de a-i atinge.
Cum rămâne cu cealaltă jumătate dintre ei?
Unii dintre ei aleg să nu economisească.
Sunt pur şi simplu prea leneşi.
Nu izbutesc nicioodată să se logheze pe un site complicat
şi să facă 17 click-uri pentru a se alătura planului de economisire.
Apoi trebuie să se decidă cum vor investi
în cele 52 de alegeri,
şi nu au auzit niciodată de un un fond al pieţei financiare.
Şi devin copleşiţi aşa că nu îl aleg.
Cât de mulţi oameni ajung să economisească printr-un plan de economii?
O treime din americani.
Două treimi nu economisesc acum.
Economisesc suficient?
Să îi dăm la o parte pe cei
care spun că economisesc prea puţin.
Unul din 10
economisesc suficient.
Nouă din zece
fie că nu pot economisi prin planul lor de economisire,
se decid să nu economisească - sau nu se decid -
sau economisesc prea puţin.
Noi credem că avem o problemă
cu oamenii care economisesc prea mult.
Haideţi să analizăm asta.
Avem o persoană -
mă rog, de fapt o vom tăia în două
pentru că este mai puţin de unu la sută.
În mare, o jumătate de procent dintre americani
au impresia că economisesc prea mult.
Ce vom face în privinţa asta?
Pe acest lucru doresc să mă concentrez.
Trebuie să înţelegem
de ce oamenii nu economisesc,
şi apoi putem spera că vom transforma
aceste provocări comportamentale
în soluţii comportamentale,
şi apoi vom vedea cât de puternic poate fi acest lucru.
Aşadar permiteţi-mi să mă abat de la subiect pentru o secundă
pe măsură ce vom identifica problemele,
provocările, provocările comportamentale,
care îi opresc pe oameni să economisească.
Mă voi abate de la subiect şi voi vorbi despre banane şi ciocolată.
Să presupunem că vom avea încă un excelent eveniment TED săptămâna viitoare.
Şi în timpul pauzei
ar fi o gustare
şi aţi putea alege banane sau ciocolată.
Câţi dintre voi credeţi că v-ar plăcea să serviţi banane
în timpul acestui eveniment TED ipotetic de săptămâna viitoare?
Cine ar alege bananele?
Grozav.
Prezic din punct de vedere ştiinţific
că 74 la sută dintre voi vor alege bananele.
Sau cel puţin asta a prezis un studiu excepţional.
Şi apoi am numărat zilele
şi am văzut ce au mâncat oamenii.
Aceiaşi oameni care s-au imaginat pe ei înşişi
mâncând bananele
au ajuns să mănânce ciocolată
o săptămână mai târziu.
Auto-controlul
nu este o problemă în viitor.
Este o problemă doar acum
când ciocolata este lângă noi.
Ce are acest lucru de-a face cu timpul şi economisirea,
această problemă a satisfacţiei imediate?
Sau după cum o numesc unii economişti, înclinaţia prezentă.
Ne gândim la economisire. Ştim că ar trebui să economisim.
Ştim că o vom face anul viitor, dar astăzi să ne ducem şi cheltuim.
Vine Crăciunul,
am putea foarte bine să cumpărăm o mulţime de cadouri pentru toţi cunoscuţii.
Această problemă a înclinaţiei prezente
ne face să ne gândim la economisire,
dar sfârşim prin a cheltui.
Permiteţi-mi să vorbesc
despre alt obstacol comportamental în ce priveşte economisirea
care are de-a face cu inerţia.
Dar iarăşi, o mică abatere de la subiect
la subiectul donării de organe.
Un studiu excepţional care compară diverse ţări.
Ne vom uita la două ţări asemănătoare,
Germania şi Austria.
Şi în Germania,
dacă ai dori să îţi donezi organele -
în cazul în care, Doamne fereşte, ceva foarte rău
ţi se întâmplă -
când îţi iei permisul de conducere sau actul de identitate,
bifezi căsuţa care spune,
''Aş dori să îmi donez organele.''
Nu multora le place să bifeze căsuţe.
Necesită efort. Trebuie să te gândeşti.
Doisprezece la sută o fac.
Austria, o ţară învecinată,
puţin asemănătoare, puţin diferită.
Care este diferenţa?
Păi, ai posibilitatea să alegi.
Vei decide
dacă vrei să îţi donezi organele sau nu.
Dar când primeşti permisul de conducere,
bifezi căsuţa
în cazul în care nu vrei să îţi donezi organele.
Nimeni nu bifează căsuţe.
Este un efort prea mare.
Unu la sută bifează căsuţa. Restul nu fac nimic.
A nu face nimic este ceva foarte obişnuit.
Nu foarte mulţi oameni bifează căsuţe.
Care sunt implicaţiile
în salvarea vieţilor
şi deţinerea de organe disponibile?
În Germania, 12 la sută bifează căsuţa.
12 la sută sunt donatori de organe.
O mare criză de organe,
Doamne fereşte, dacă ai nevoie de unul.
În Austria, iarăşi nimeni nu bifează căsuţa.
În consecinţă, 99 la sută din oameni
donează organe.
Inerţia, lipsa acţiunii.
Care este poziţia iniţială
dacă oamenii nu fac nimic,
dacă insistă în a amâna, dacă nu bifează căsuţele?
Foarte puternic.
Vom vorbi
despre ce se întâmplă când oamenii sunt copleşiţi sau speriaţi
să facă alegeri legate de planul de economie.
Îi vom face să se alăture automat planului,
sau vor rămâne pe afară?
În prea multe planuri de economisire,
dacă oamenii nu fac nimic,
înseamnă că nu economisesc pentru pensionare,
dacă nu bifează căsuţa.
Şi bifarea căsuţei necesită efort.
Aşadar am discutat despre câteva provocări comportamentale.
Încă una înainte să transformăm provocările în soluţii,
care are legătură cu maimuţele şi merele.
Nu, nu, nu, acesta este un studiu adevărat
şi are mult de-a face cu comportamentele din economie.
Un grup de maimuţe primeşte un măr, sunt destul de fericite.
Celălalt grup primeşte două mere, unul le este luat.
Încă le-a mai rămas un măr.
Sunt destul de nervoase.
De ce ne-aţi luat mărul?
Aceasta este noţiunea de aversiune faţă de pierdere.
Detestăm să pierdem lucruri,
chiar dacă nu implică mult risc.
Nu ţi-ar plăcea să te duci la bancomat,
să scoţi o sută de dolari
şi să observi că ai pierdut una dintre bancnotele de 20 de dolari.
Este foarte dureros,
chiar dacă nu înseamnă nimic.
Acei 20 de dolari ar fi putut să îţi ofere o masă rapidă.
Deci această noţiune de aversiune faţă de pierdere
apare şi atunci când vine vorba de economii,
pentru că oamenii, din punct de vedere mental
emoţional şi intuitiv
percep economiile ca pierderi
pentru că trebuie să îşi reducă chieltuielile.
Aşadar am vorbit
despre toate felurile de provocări comportamentale
care au, până la urmă, legătură cu economiile.
Chiar dacă te gândeşti la satisfacţia imediată,
şi la ciocolată versus banane,
este pur şi simplu dureros să economiseşti acum.
Este mai plăcut
să cheltuieşti acum.
Am vorbit despre inerţie şi donarea organelor
şi despre bifarea căsuţei.
Dacă oameniii trebuie să bifeze multe căsuţe
pentru a se alătura planului de economisire,
vor continua să amâne
şi să nu se alăture.
În final, am vorbit despre aversiunea faţă de pierderi,
şi despre maimuţe şi mere.
Dacă oamenii încadrează mental
economisirea pentru pensionare ca fiind o pierdere,
nu vor economisi pentru pensionare.
Avem aceste provocări,
şi ceea ce pe Richard Thaler şi pe mine
ne-a fascinat întotdeauna -
ia comportamentele financiare,
şi transformă-le în comportamente financiare pe steroizi
sau comportamente financiare 2.0
sau comportamente financiare în acţiune -
transformă provocările în soluţii.
Şi am venit cu o soluţie stânjenitor de simplă
care se numeşte Economiseşte Mai Mult, nu astăzi, ci Mâine.
Cum anume va rezolva acest lucru provocările
de care am vorbit?
Dacă te gândeşti la problema
bananelor şi a ciocolatei,
noi credem că vom mânca banane săptămâna viitoare.
Credem că vom economi mai mult anul viitor.
Economiseşte Mai Mult Mâine
invită angajaţii
să economisească mai mult poate la anul -
cândva în viitor
când ne imaginăm pe noi înşine
mâncând banane,
făcând mai mult voluntariat în comunitate,
făcând mai multă mişcare şi făcând numai bine pe planetă.
Acum, am vorbit şi despre bifarea căsuţei
şi despre dificultatea deciziei de a face ceva.
Economiseşte Ma Mult Mâine
face ca acest lucru să fie uşor.
Este ca un pilot automat.
Odată ce îmi spui că ţi-ar plăcea să economiseşti mai mult în viitor,
să zicem, în fiecare Ianuarie
ai de gând să economiseşti automat mai mult
şi o parte din banii din salariu se vor duce către planul de economii
înainte să îi vezi, înainte să îi atingi,
înainte de a te confrunta
cu problema satisfacţiei imediate.
Dar ce vom face în privinţa maimuţelor
şi aversiunii faţă de pierdere?
Ianuarie viitor se apropie
şi oamenii ar putea avea impresia că dacă vor economisi mai mult,
va trebui să cheltuiască mai puţin şi acest lucru este dureros.
Păi, poate nu ar trebui să fie vorba doar de Ianuarie.
Poate ar trebui să îi facem pe oameni să economisească mai mult
atunci când fac mai mulţi bani.
În acest fel, atunci când fac mai mulţi bani, actunci când obţin o mărire de salariu,
nu trebuie să îşi reducă cheltuielile.
Vor duce puţin
din salariul mărit acasă
şi vor cheltui mai mult -
vor duce puţin din creşterea salariului
şi o vor pune în planul de economisire.
Aşadar, acesta este programul,
stânjenitor de simplu,
dar după cum vom vedea,
este extrem de puternic.
L-am implementat prima oară,
eu şi cu Richard Thaler,
în 1998.
Companie mijlocie din Midwest,
angajaţi care fac muncă fizică
ce se chinuiesc să-şi plătească facturile
ne-au spus în mod repetat
că nu pot economisi mai mult imediat.
A economisi mai mult astăzi nu este o opţiune.
Le-am sugerat să economisească
trei procente mai mult
de fiecare dată când obţin o mărire.
Şi iată rezultatele.
Vedem aici o perioadă de trei ani şi jumătate,
patru măriri de salariu,
oameni care se luptau să economisească,
economiseau trei la sută din salariul lor,
trei ani şi jumătate mai târziu
economiseau de aproape patru ori mai mult,
aproape 14 la sută.
Şi sunt pantofi şi biciclete
şi alte lucruri în acest tabel
pentru că nu vreau să arunc numere
într-un gol.
Vreau să vă gândiţi serios la faptul că
să economiseşti de patru ori mai mult
este o diferenţă majoră
în ceea ce priveşte stilul de viaţă
pe care oamenii şi-l vor putea permite.
Este adevărat.
Nu sunt doar numere pe o bucată de hârtie.
Pe când dacă economisesc 3 la sută,
oamenii ar putea să adauge bascheţi drăguţi
în aşa fel încât să poată merge,
pentru că nu vor putea să îşi permită nimic altceva,
când economisesc 14 la sută
probabil vor putea să aibă pantofi frumoşi şi eleganţi
ca să meargă la maşină să conducă.
Acasta este o diferenţă reală.
Până acum, aproximativ 60 la sută din companiile mari
au astfel de programe.
Este o parte a Actului de Protecţie a Pensiei.
Şi nu mai e nevoie să spun că Thaler şi cu mine
am fost binecuvântaţi să facem parte din acest program
şi să facem diferenţa.
Permiteţi-mi să concluzionez
cu două mesaje esenţiale.
Unul este că finanţele comportamentale
sunt extrem de puternice.
Acesta este doar un exemplu.
Al doilea mesaj
este că rămâne mult de făcut.
Acesta este de fapt vârful iceberg-ului.
Dacă te gândeşti la oameni şi la creditele ipotecare
şi cumpărarea caselor, apoi inabilitatea de a le plăti,
trebuie să ne gândim la asta.
Dacă te gândeşti la oamenii care îşi asumă prea multe riscuri
şi nu îşi dau seama câte riscuri îşi asumă
sau că îşi asumă prea puţine riscuri,
trebuie să ne gândim la asta.
Dacă te gândeşti la oameni care cheltuiesc o mie de dolari pe an
pe bilete de loterie,
trebuie să ne gândim la asta.
Media de fapt,
recordul este în Singapore.
Gospodăria obişnuită
cheltuieşte 4000 de dolari pe an pe bilete de loterie.
Avem mult de făcut,
şi de rezolvat,
inclusiv în privinţa pensionării
atunci când vine vorba de ceea ce fac oamenii cu banii
după pensionare.
O ultimă întrebare:
Câţi dintre voi vă simţiţi confortabili
că pe măsură ce planificaţi pentru pensioare
chiar aveţi un plan riguros
pentru atunci când vă veţi pensiona,
atunci când veţi solicita beneficiile Securităţii Sociale,
la ce fel de stil de viaţă să vă aşteptaţi
cât veţi cheltui în fiecare lună
în aşa fel încât să nu rămâneţi fără bani?
Câţi dintre voi aveţi un plan riguros pentru viitor
când vine vorba de decizii post-pensionare.
Unul, doi, trei, patru.
Mai puţin de unu la sută
dintr-o audienţă foarte sofisticată.
Finanţele comportamentale au un drum lung de străbătut.
Sunt multe oportunităţi
pentru a le face puterince iar şi iar.
Mulţumesc.
(Aplauze)